- En god idé, Roy. - Den gillade vi bestämt!
- Bra jobbat, min vän. - Roy!
- Mycket lustigt! - Verkligen!
- Får jag behålla öket? - Det är en stridshäst med toppstam.
Självklart! Du förtjänar den!
Much? Var inte så snarstucken.
- Ta hästen då, om du ska lipa. - Jag lipar inte.
- Vad är det? - Det är en pojke.
Han kunde ha blivit ihjältrampad.
- Var är modern? - Hon är nog långt borta.
- Kan ni få den att sluta gråta? - Javisst.
- Det är så man gör! - Kom, nu går vi.
- Man lämnar inte ett barn! - Vi är laglösa, inte mammor.
- Hur gjorde du? - Han gillar mig tydligen.
Tur att han lever. Här är hovavtryck överallt.
Var knäpptysta. Rör er inte.
- Vad är det? - Hovavtrycken är märkta.
Gisborne är ingen dumbom. Han tänker spåra oss.
Det var verkligen listigt.
- Det tänkte du inte på, va? - Borde vi inte fortsätta?
- De kommer snart. - De kanske redan är här.
- Vad gör vi? - Vi skadar inga människor eller djur.
- Va? - Men skadedjur är en annan sak.
Jag som just fått honom att somna!
Ta lyra!
Robin!
Roy!
De tog Roy.
Hästarna var märkta. De spårade oss. Ett barn.
- Jag är hemskt ledsen, John. - Vi ska till Nottingham.
Goda nyheter från byn Clun: Inga fler insjuknanden på två veckor.
- Smittan verkar vara borta. - Då kan vi ge de överlevande mat.
Cluns invånare är eländiga.
Lite skatt och mycket gnäll. Karantänen ska kvarstå.
- Utan mat dör de. - Marion...
Mycket rart, men ni måste förstå att de är oduglingar.
De kan inte ta vara på sig. Vi får inte dalta.
Hur ska de kunna ta vara på sig om de inte tillåts lämna byn?
Jag instämmer. Det är en gåta.
Här är en annan gåta:
Vems skattepengar får finansiera maten åt Cluns oduglingar?
Ska jag skinna Peter för Pauls skull?
Enklare då att upprätthålla karantänen.
Om en vecka eller två har byn blivit "sanerad".
- Jag kan hysa in min garnison där. - Att låta friska dö är barbariskt!
- Om det blev känt... - Er glöd är fascinerande.
Är det förnuft som talar - eller frustration?
Frustration över att vid er ålder fortfarande vara jungfru?
Ursäkta mig. Jag har annat att göra.
Jag är Royston White. Jag strider för Robin Hood och kung Rikard.
Vänta med att slå av hans käke tills han har sagt det du vill höra.
- Vem är han? - En av hans mannar.
De plundrade stallarna, men mina hästar har specialtillverkade skor.
Jag spårade dem.
- Tala. - Jag är Royston White.
Jag strider för Robin Hood och kung Rikard. Jag säger inget mer.
Du har sagt tillräckligt. En tung dag, inte sant?
- Låt vår vän vila. - Vad är det som händer?
Han kommer inte att tala om han inte får stryk.
Ta reda på om han har släkt i Nottingham.
Så tidigt du är tillbaka. Grät han?
- Vad heter du? - Annie.
- Varför log du mot honom? - Han har en annan sida också.
- Du har fel. - Var försiktig.
- Jag hade kunnat vara hans hustru. - Har han sagt det?
- Jag är mor till hans barn. - Se, vad han gjorde mot mig.
- Håll honom borta från ditt barn. - Tyst.
Han är en bra man. Han har hittat ett hem åt barnet - klostret i Kirklees.
Det är inte billigt. Det kostar pengar.
Vi är laglösa, inte mammor!
Borggården och gallergrinden är bevakade.
- Östra muren byggs om. - Där kryllar av folk.
- Södra muren, då? - För hög.
Fängelseporten är massiv.
Jag har hört talas om den. Robert av York tillverkade den.
- Och...? - Han kan inte göra gångjärn.
Låset är omöjligt, men gångjärnet är svagt. Särskilt under den tyngden.
- Vad heter barnet? - Det angår dig inte.
- Han heter Seth. - Har han en sammetsfilt?
Ja. Hur...?
- Såg du honom på väg till klostret? - På sätt och vis.
Sheriffen vill träffa dig.
- Varför ska vi dö, hela bunten? - Man väljer sin egen livsmening.
Låt er livsmening vara att alltid göra gott.
Det är vi, det.
- Bibeln? - Koranen.
Det är turkarnas bibel. Han läste den i Palestina.
- Varför då? - För att förstå vad vi stred emot.
"Royston White. Jag strider för kung och fosterland."
Jag ska gå rakt på sak. Jag vill be dig om en tjänst.
Var snäll och använd den här mot vår gode vän Robin Hood.
Jag dödar hellre min egen mor.
Vilket storartat sammanträffande.
När folk häver ur sig sånt får de sällan bevisa det i praktiken.
- Mor...? - Royston! Jag trodde att du var död.
- Mor...! - Jag trodde att du var död.
Jag skulle komma tillbaka.
Så fort allt blev bättre, men det blev aldrig bättre.
Det här tycker jag om. Mycket bra.
Ett verkligt dilemma! Döda Robin eller mor?
- Hur ska du ha det? - Jag gör det inte.
Du förstår tydligen inte vad ett dilemma innebär.
Du måste göra något. Du måste välja. Om du avstår, får det bli så...
...att jag bestämmer åt dig. Nå...?
Ska vi säga i gryningen imorgon?
Jag föredrar att ha en deadline. Men när folk säger "deadline" -
- menar de sällan att nån ska dö när den löper ut.
Du har lyckats undkomma på ett hjältemodigt vis...
...och mina mannar försöker ta dig. Glöm inte hedersutmärkelsen.
Iväg med dig, då.
- Vad gör du med babyn? - Vi kan inte lämna honom.
Ska du ge honom en liten dolk?
- Ett litet pilkoger? - Titta, där är Roy!
Roy!
Härligt att du är tillbaka, sir.
Härligt att vara tillbaka. Allt är bra.
- Roy! - John.
- Hur kom du undan? - Sheriffen fick smaka på mina knep.
Han blev imponerad och ville värva mig.
Men rödvin är inte min stil. Jag föredrar October Ale.
- Hur många sänkte du? - En hel del, faktiskt.
- Hundra stycken? - Nej, skärp dig.
"Knep"...
Sluta! Han tänker döda oss!
- Va? - Han!
- Much? - Hästen! Det är samma knep!
De spårar oss. Han har lett dem till oss.
Det är ute med oss.
Men Much...!
Men det var möjligt. Medge det!
Jag måste berätta något för dig.
Det hände något på slottet.
Jag har något som...
- Vad är det? - Jag vet vad barnet heter.
- Jaha...? - Han heter Seth.
Fadern satt i fängelsehålan. Han hade stulit bröd.
Den ensamma modern fick panik, så hon satte ut barnet i skogen.
Sheriffen förstör människors liv.
Modern bor i Knighton. Du och jag borde rida dit med honom.
- Ska vi ge oss iväg igen? - Nej.
Vi träffas i skymningen vid Long Stone.
- Vart ska du? - Jag ska rida hem med barnet.
- Roy vet var han bor. - Ska jag följa med?
Om vi är fler än två drar vi uppmärksamheten till oss.
Jag stannar här och reder upp saker och ting.
Jag tänkte att vi skulle äta kanin till middag.
Lady Marion. Kan jag hjälpa er?
- Jag behöver fem minuter i byn. - Det går inte.
Släpp fram mig. Jag har ett ärende i byn.
- En smittsam sjukdom härjar här. - Karantänen hävdes för länge sen.
- Det vet du. - Sheriffen förbjuder det.
Min far är den förre sheriffen. Släpp fram mig. Folket svälter.
Det här skulle göra sheriffen arg.
Sjukdomen är borta. Folket här behöver mat.
God paj. Vad sägs om en kyss också?
- Våga inte röra mig! - Stå still, allesammans.
- Bekymmer? - Inget jag inte kan lösa själv.
- Svärd. - Byborna svälter.
Sheriffen vägrar att häva karantänen.
- Han ska förlägga en garnison här. - Bind dem, Roy.
Hur såg din plan ut? Att tala vänligt med vakterna?
- Dålig idé. - Har du nåt bättre att komma med?
Titta, bröd! Skynda er!
Spring, spring! Snabba på!
Gud välsigne dig, Robin Hood!
- Det är slöseri med pilar. - Inte alls.
- Ni kan kasta dit maten. - Ja, men det vore väl inget roligt?
- Robin! - Kom. Vi måste härifrån.
Ducka!
- Låt mig hjälpa dig, Robin. - Nej.
Att ge fattiga mat är en sak, men hjälper du mig blir du hängd.
- Det är inget för en kvinna. - Är barnet ditt?
- Robin? - Vi delar på oss. Inga men!
Var kommer dolken ifrån? Jag hade kunnat döda dig!
- Kom vi undan? - Vi är ensamma.
Jag sa att vi skulle dela på oss. Du lydde mig inte, men det var tur.
Det börjar skymma. Vårt uppdrag kanske får vänta en dag.
- Vad tycker du? - Det kan inte vänta.
- Vad menar du? - Förlåt mig.
Stå inte bara där.
- Vet du vem jag är? - Lady Marion.
Du har inte sett mig. Förstår du?
- Som ni önskar. - Kan du hjälpa mig?
Nålen är trubbig. Är du beredd?
- Du får det att låta härligt. - Ta av särken.
Saracenerna anföll kungen.
Vi var helt oförberedda. Jag vet inte hur det gick till.
- Var det därför du återvände? - Jag fick en infektion och feber.
Kungen skickade hem mig för att jag skulle tillfriskna.
Och väl hemma, går du raka vägen ut i skogen.
Det måste vara rent, annars får du feber igen.
Du har aldrig berättat...
- Du hade väl friare? - Det hade jag säkert.
- Det är märkligt att du är ogift. - Ja.
Men äktenskap kräver en riktig man.
Ett råd: Din charm slutade att påverka mig för minst fem år sen.
- En utmaning! - Ett klargörande. Gör det ont? Bra.
Nu är jag strax klar.
- En kyss för att lindra smärtan? - Klart.
Spionerar du? Har du nåt fuffens för dig?
Ursäkta. Jag hörde barnet gråta. Här är mjölken...
...och ost åt modern. - Barnet är inte vårt.
- Herre! Herre! - Stanna här.
Kan du ta barnet? Modern bor i Knighton.
- För att jag är kvinna? - För att jag måste iväg.
- Vildmarken kallar... - Marion...
- Varför kritiserar du mig alltid? - Jag vet inte.
Vi har valt att gå i olika riktningar.
- Är din riktning bättre? - Jag verkar inom systemet.
Inte om natten. Då klär du ut dig till Nattväktaren.
Jag hånar inte sheriffen. Jag trotsar inte hans beslut.
- Och idag, i Clun? - Det var en nödsituation.
Du var underbar. Du var djärv och...
- Måtte det bli fler nödsituationer. - Är allt ett skämt för dig?
- Är allt gravallvar för dig? - Jag är försiktig.
Ingen har fått tungan utskuren på grund av mig!
Ta ditt barn.
Det blir storm. Gå inte ut i skogen med barnet.
- Ni kan stanna här inatt. - Nej, det går inte!
Barnet måste till sin mor.
- Gör det imorgon istället. - Precis!
In med er nu. Ni ska ut före gryningen.
- Det sägs att smittan är borta. - Det är den.
Det angick bara er, mig och adelsrådet.
Nu har vi problem. Antingen säger jag att ni hade fel...
...och behåller karantänen. - Jag hade rätt.
Eller också säger jag att ni hade rätt, häver karantänen...
...och letar efter en annan plats att förlägga garnisonen på.
Säg att jag hade rätt.
Det finns alltid en hake.
Politik grundas på avtal.
Om jag medger att ni har rätt förlorar jag ansiktet.
Det går inte. Vi måste ha en auktoritet.
Så jag blir tvungen att straffa er.
- För er frispråkighet. - Straffa mig?
Jag bortser från ryktena om att ni umgås med Robin Hood.
Det vore oförlåtligt.
- Vad då för bestraffning? - Inget personligt - bara politik.
- Men det måste kännas ordentligt. - Vad då för straff?
Marion...
Långt och böljande... Så sött.
Vår auktoritet får inte ifrågasättas.
Lagen gäller alla.
Även de privilegierade.
Förslösad skönhet...
Förnedring är ibland mycket bättre än avrättning.
- Vad gör du, Roy? - Förlåt mig!
- Herre! Vakna! - Vad gör du?
Vi kom för att rädda dig! Vi riskerade våra liv för din skull!
I krig står den räddade i skuld till den som räddat honom.
- Han ger sitt liv för hans skull! - Vad är det som pågår?
- Han försökte döda Robin. - Va?
Du var som en son för mig!
Jag ska döda dig!
Sluta, John. Det räcker nu!
Hör på mig!
Nu räcker det. Jag måste tänka, så nu slutar du.
Vad har jag gjort dig? Varför vill du döda mig?
Min mor! De har min mor...
Hotar de att döda henne om du inte dödar mig först?
Hon hängs i gryningen.
Jag hatar sheriffen.
Historien om barnets mor, då? Var det också en lögn?
Gisborne är fadern.
Modern är en kökspiga.
Hon tror att han tog barnet till klostret i Kirklees.
- Jag hatar Gisborne också. - Roy får ändå inte döda min herre!
- Kom. - Vad?
Vi har två mödrar att rädda före gryningen.
Annie? Den här är bestämt din.
Mor? Mor?
Mary? Mary?
- Mor?! - Mary?
- Var är hon? Vad har du gjort? - Vad tycker du, Gisborne?
Ser det ut att dagas?
Jag höll min del av avtalet, men inte du.
Nu ska de få se "Mary, Mary" hänga och dingla.
- Mor! - Vi avstår från huvan, tror jag.
- Må du ruttna i helvetet! - För det här lilla?
Nu får Marys tvärvigg till son se henne dö.
Mördare! Jag ska döda dig! Rör dig inte!
Du lämnade honom i skogen. Du sa att han var i trygghet.
- Du lämnade vårt barn att dö! - Men Gisborne, då...
Till hästarna!
Kom igen!
Locksley! Varför så bråttom, min vän?
Ledsen att göra er besviken, men om ni går, dör han.
Vår gamle vän dilemmat är tillbaka.
Du kan inte överlämna dig jämt!
- Robin! Nej! - Robin! Jo!
Släpp honom, annars dör vi allihop.
Vi har diskuterat det här ofta-
- och ni är inte förmögen att döda.
- Spring! För mors skull! För barnet! - Nej, Roy!
Jag är Royston White och jag strider för Robin Hood och kung Rikard.
- Han gör det här för din skull. Kom. - För Robin och kung Rikard!
Kom, Robin.
Honom tyckte jag om.
- Ditt hår...? - För jobbigt att tvätta.
- Tack, mylady. - Lady Glasson är god.
Du och Seth får det bra hos henne.
Ni ska också ha tack.
- Från mig, men särskilt från... - Åk nu. Det blir en lång resa.
Det var en sak till. Vi...
- Varsågod. Öppna det senare. - Tack.
Jag ska den vägen.
- Jag ska... - Alltid åt olika håll.
- Jag kommer inte att sakna babyn. - Inte jag heller.
- Lugn och ro. - Sömn...!